‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫איפה אני?‬
‫סברינה?‬ ‫-ניק.‬
‫יש לך מושג מה עשית?‬
‫התמסטלת, שחררת את אדון האופל ואז התעלפת.‬
‫ניקולס, כמות הסמים בדם שלך‬ ‫יכלה למוטט צבא קטן.‬
‫לאודנום, מורפיום, אופיום, ‬
‫דמעות דרקונים וכספית אדומה.‬
‫ניק, כמעט מתת.‬
‫אתה צריך עזרה. אתה צריך להיגמל.‬
‫למרבה המזל, נתקלתי בטקס טיהור עתיק, ‬ ‫אם כי אכזרי, בזמן לימודיי באוקספורד.‬
‫הטקס אורך 30 ימים בדרך כלל.‬
‫אבל אין לנו 30 ימים, כי הפגנים איימו‬ ‫להשמיד את המסדר בתוך שלושה ימים.‬
‫הביצה שהשגתי בלוך נס‬
‫ניחנה בכוח לעוות את הזמן ולשנות את מהלכו.‬
‫הלכה למעשה, 30 ימי הטיהור‬
‫יידחסו ליום אחד, ארוך ובלתי פוסק.‬
‫אני שונא אותך.‬
‫אני שונא אותך, סברינה!‬
‫שמעת אותי?‬
‫אני שונא אותך!‬
‫אמברוז, אתה בטוח שזו הדרך היחידה?‬
‫חוששני שכן, דודנית.‬
‫אני אוהבת אותו כל כך, ‬
‫וזה לא הוא.‬
‫אמברוז, הוא חולה והוא זקוק לי.‬
‫והמסדר זקוק לו.‬
‫את צודקת בהחלט.‬ ‫אנחנו חלשים ונתונים למתקפה.‬
‫לא נוכל לאבד עוד מכשף, ‬
‫ובטח שלא אחד מהטובים שבהם.‬
‫עכשיו, סלחי לי, עליי להצטרף לפרודנס‬
‫ולנסות לעזור לדורקס ולאגאתה.‬
‫אחות אחת התאבנה, ‬ ‫והשנייה איבדה את שפיות דעתה.‬
‫נבדוק מה שלום ניקולס בעוד כמה שעות.‬
‫זה נותן לי מספיק זמן‬ ‫לבדוק מה שלום רוז והארווי.‬
‫בבקשה, היזהרי.‬
‫אדון האופל חופשי, ‬
‫והפגנים משחרים לטרף.‬
‫אלה זמנים מסוכנים.‬
‫את מבינה?‬
‫אוי, לא.‬
‫רוז המסכנה.‬ ‫-בבקשה, סברינה, תגידי לי שהיא לא מתה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫אותו דבר קרה לדורקס, אחת האחיות המוזרות.‬
‫אמברוז חוקר את העניין‬ ‫ומנסה למצוא דרך לבטל את לחש ההתאבנות.‬
‫לא הייתי צריך לעזוב אותה בקרנבל.‬ ‫הם פריקים.‬
‫הם פגנים.‬
‫אנשי הקרנבל.‬
‫רגע.‬
‫זה אומר שהם מכשפים?‬ ‫-לא בדיוק.‬
‫הם כמו מכשפים, אבל מתקופה אחרת.‬
‫יש להם כוחות?‬
‫לחלקם יש ולחלקם אין.‬
‫אבל כולם מסוכנים.‬
‫אז אני ממש צריכה‬ ‫שתישארו כאן ותתאזרו בסבלנות, טוב?‬
‫אני אחזור, ואנחנו נמצא פתרון‬
‫ונרפא את רוז.‬
‫אני מבטיחה, הארווי.‬
‫הוד מלכותך?‬
‫זקוקים לך בגיהינום.‬
‫לילית, זה לא זמן טוב. אני צריכה‬ ‫לחזור לאקדמיה ולראות את ניק.‬
‫הגיהינום לא מחכה לאיש.‬
‫אפילו לא למלכה.‬
‫הגיע הזמן לאתגר השני‬ ‫של סמלי המלכות הטמאים.‬
‫השבט ממתין לך באולם הגדול.‬
‫הבאת את כולם הנה?‬
‫עכשיו כולם יודעים שאת, סברינה, ‬
‫מלכת הגיהינום.‬
‫מכוח חוק התופת, אנו מצהירים בזאת‬
‫על פתיחת התחרות הבאה‬ ‫בחיפוש אחר סמלי המלכות הטמאים.‬
‫מורנינגסטאר והטוען לכתר קאליבן‬
‫נדרשים לחפש ולמצוא‬
‫את השני מבין חפצי האופל הטמאים ביותר...‬
‫הקערה של פונטיוס פילאטוס.‬
‫מה את אומרת, נסיכה?‬
‫מוכנה לסיבוב השני?‬
‫מצטערת, אני לא יכולה.‬
‫מה?‬ ‫-לא כרגע.‬
‫סברינה, ‬
‫אם לא תיעני לאתגר, ‬
‫תעמידי בסכנה את קיום המסדר שלך.‬
‫החברים והמשפחה שלך.‬
‫את יודעת מדוע הופר האיזון בקוסמוס?‬
‫מדוע הגיעו הפגנים?‬ ‫מדוע המסדר שלך איבד מכוחו?‬
‫כל הדברים הללו הם תוצאה ישירה‬ ‫של סירובך לתבוע את כס המלכות.‬
‫אינך מבינה, סברינה?‬
‫כל ה...‬
‫הסבל הזה.‬
‫הכול באשמתך.‬
‫זה...‬
‫זה לא נכון.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל אם תמצאי את סמלי המלכות הטמאים...‬
‫יהיה לך סיכוי לשקם את מסדרך המוחלש‬ ‫ולהשיב לו אנרגיה.‬
‫אבל ניק...‬ ‫-סברינה.‬
‫המסדר הוא האלף והתו שלך כרגע.‬
‫אף על פי שאני שונאת להסכים עם לילית, ‬ ‫עלייך למלא את חובתך ולנצח.‬
‫לא למענך, אלא למען כולנו.‬
‫צאי לדרך, וחזרי לפני שהפגנים יגיעו.‬
‫האתגר התקבל!‬
‫ואיפה בדיוק נמצאת הקערה הזאת?‬
‫הקערה של פונטיוס פילאטוס‬ ‫ממוקמת על גבעה בפאתי ירושלים.‬
‫גולגולתא?‬
‫הידועה גם כ "מקום הגולגולת" .‬
‫מקום צליבתו של הנצרתי.‬
‫את יכולה לשגר אותי לשם?‬
‫אני לא בטוחה שיש לי מספיק אנרגיה כרגע.‬
‫טוב...‬
‫להביא אותך לגולגולתא זו לא בעיה.‬
‫למצוא את הקערה...‬
‫זה כבר סיפור אחר לגמרי.‬
‫תביני, היא לכודה בלולאת זמן נצחית.‬
‫כמעט בלתי אפשרי להגיע אליה, ‬ ‫אלא אם כן את שולטת בקסמי זמן, ואני בספק...‬
‫יש לי גישה לקסמי זמן.‬
‫יש לי מים שנחשפו לביצה מיסטית‬ ‫היכולה לעוות ולשנות את מהלך הזמן.‬
‫טוב... יפה לך.‬
‫יש ציור בחדרו של דוריאן.‬
‫שער לגולגולתא.‬
‫הביאי את המים שלך, ואפגוש אותך שם.‬
‫בסדר.‬
‫אחזור בקרוב.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫דודה הילדה?‬
‫כן, חומד?‬
‫את בסדר?‬
‫רציתי לבקש שתשגיחי על ניק בזמן ש...‬
‫יש כאן זבוב, סברינה.‬
‫בסדר.‬
‫זבוב שמן ועסיסי.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬
‫לא ממש, לא.‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא.‬
‫כלום.‬
‫לא משנה.‬
‫אולי כדאי שנעשה משהו‬ ‫בזמן שאנחנו מחכים שסברינה תחזור.‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-רובין, איך...‬
‫אני...‬
‫הלכתי לבית שלך, ואבא שלך אמר שאתה כאן.‬
‫היי, אחי.‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫אכפת לך לחכות רגע בחוץ?‬
‫בסדר.‬
‫כן, לגמרי. אין בעיה.‬
‫מה לעזאזל הוא עושה כאן?!‬ ‫-הארווי, תירגע.‬
‫זה רק רובין, זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר, תיאו.‬
‫תחשוב על מה שקורה כאן.‬
‫אסור לרובין לדעת על זה כלום, ‬
‫אחרת המצב יהיה גרוע בהרבה.‬
‫אתה מחבב אותו, אבל קח אותו מכאן, בבקשה!‬
‫כן.‬
‫את בטוחה שתעמדי בזה?‬
‫תצליחי ליצור קשר נפשי עם אגאתה‬ ‫כשהיא בהתקף מאניה?‬
‫כוח הרצון שלי חזק מכוח רצונה.‬
‫ואיך אחרת נדע מה קרה?‬
‫המוח שלה...‬
‫סופה משתוללת בתוכה.‬ ‫אני לא מצליחה למקד את המחשבות שלה.‬
‫זה קשה מדי.‬
‫גלי המוח שלה... הם כמו צונאמי.‬
‫אל תנסי להשתלט עליהם.‬ ‫רק תאטי אותם, אם את יכולה.‬
‫מה יש? מה את רואה?‬
‫האל...‬ ‫-האל...‬
‫הגדול...‬ ‫-הגדול...‬
‫פאן.‬ ‫-פאן.‬
‫מבטו המיט על אגאתה שיגעון.‬
‫האל הגדול פאן.‬
‫הוא לבש את דמותו של קרקוסה, הכרוז בקרנבל.‬
‫אם כך, המצב חמור יותר משדמיינו.‬
‫האל הגדול פאן‬ ‫הוא אחת המפלצות הפגניות הקדומות ביותר.‬
‫הוא השיגעון בהתגלמותו.‬
‫מבטו מפיח רוח טירוף‬ ‫במכשפים ובבני תמותה כאחד.‬
‫עלינו לעדכן את דודה זי, ‬
‫ואז נוכל לברר אילו סודות אחותך דורקס‬ ‫מחביאה בגופה המאובן.‬
‫העבר אותנו משממת הממלכה המקוללת הזאת‬ ‫אל גולגולתא, ‬
‫גבעת הגולגולת והסלע, למען נזכה בניצחון.‬
‫זה...‬
‫מקום הגולגולת? כן.‬
‫יפהפה, לא כן?‬
‫אחכה לך כאן, סברינה.‬
‫וזכרי, הגיעי למקדש ירושלים מהר ככל האפשר, ‬
‫קחי את הקערה של פונטיוס פילאטוס וצאי משם.‬
‫הטעות הקטנה ביותר עלולה‬ ‫ללכוד אותך בלולאת הזמן לנצח.‬
‫הבנתי.‬
‫תתחילי לשפוך.‬
‫הביטו בארץ זו בעין הנבואה‬
‫והשיבו אותי לימי קדם הנשקפים מן הבבואה.‬
‫רגע, איך אדע אם הלחש פעל?‬
‫זה כנראה המקדש.‬
‫פונטיוס פילאטוס.‬
‫חיכינו לך.‬
‫קנטוריון, תפוס אותה!‬
‫- הדרך לגיהינום -‬
‫אולי נמסור את סברינה לידי הפגנים?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הכול באשמתה.‬
‫איבדנו את הכוחות שלנו בגלל סברינה.‬
‫בגללה אדון האופל כבר לא מגן עלינו.‬
‫פגנים לא רוצים פאי ירח.‬
‫הם רוצים רק דם.‬
‫קורבנות דם.‬
‫הו, מכשפים סוררים וקלי דעת... ‬
‫אדון האופל.‬
‫חשבנו ש...‬
‫שברחתי והסתלקתי?‬
‫לעולם לא אנטוש את צאן מרעיתי.‬
‫תמיד אוביל אתכם...‬
‫גם כשאתם סוטים מן הדרך.‬
‫ולאן תוביל אותנו, אדון האופל?‬
‫הישארות באקדמיה פירושה מוות בטוח.‬
‫אבל יש חיים חדשים וכוח עתיק בקרב הפגנים.‬
‫הצטרפו אליהם, ילדיי.‬
‫אתם מעזים להפנות לי עורף?‬
‫מה אתה עושה? מה זה?‬ ‫-זה קולן, פרודנס.‬
‫הוא מסוגל לחוש‬ ‫אפילו באנרגיות הקלושות ביותר.‬
‫בסדר. מה זה אומר?‬
‫זה אומר שיש תקווה.‬
‫שבתוך תוכה של דורקס עדיין מקננים חיים.‬
‫מקננים חיים בתוך האבנים...‬
‫חיים בתוך האבנים.‬
‫לא. חיים בתוך האבנים...‬
‫אמברוז, אחותי בחיים?‬
‫יכול להיות, והיא נתנה לי עצה.‬
‫מאגרי האנרגיה שלנו הידלדלו מאוד, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז עלינו למצוא דרך לחזק את האנרגיה‬ ‫שנותרה ברשותנו, וייתכן שהפתרון קרוב מאוד.‬
‫סטונהנג'.‬
‫מעגל אבנים עתיק ששימש לאגירת אנרגיה‬ ‫והעצמתה במשך אלפי שנים.‬
‫אתה מציע שניסע לאנגליה?‬
‫לא, אין צורך בכך.‬
‫יש מעגל אבנים ביער שלנו, ‬
‫מסביב למזבח שעליו ערכנו טקסים, ‬ ‫במקום שבו דודניתי כמעט הוטבלה.‬
‫למה לא ראינו אותו מעולם?‬ ‫-כי מעגל האבנים נמצא מתחת לאדמה.‬
‫אבל אם נשתמש בשארית האנרגיה שלנו‬ ‫כדי להעלות אותו...‬
‫שום כוהנת גדולה, ‬ ‫ושום כוהן גדול, לצורך העניין, ‬
‫מעולם לא עמד בפני דילמה כזאת.‬
‫אם ניכנע לפגנים, ‬
‫גורלו של המסדר ייחרץ.‬
‫אבל מאחר שכוחותינו נחלשו‬ ‫וההגנות של האקדמיה נשחקו, ‬
‫יש לנו סיכוי קלוש בלבד‬ ‫להתגונן מפני עוצמתם של הפגנים.‬
‫מה היה עושה אחינו אדוארד במצב כזה?‬
‫הוא היה...‬
‫אל תעמדי שם ותעלי גירה, אחותי.‬ ‫תפתחי את הפה!‬
‫מה אדוארד היה עושה במצב כזה?‬
‫הוא היה מבקש עזרה.‬
‫אפשר לפנות למכשפות אחרות. דזמלדה, למשל.‬
‫להזעיק תגבורת.‬
‫לשלוח אות מצוקה, את יודעת, ‬ ‫למכשפות סוררות אחרות.‬
‫לחש זימון שיכנס את מכשפות הפרא‬ ‫שאינן חברות בשום מסדר.‬
‫מסופקתני שיש לנו די כוח לערוך טקס כזה.‬
‫למעשה, דודה, ייתכן שיש דרך.‬
‫האבנים הקבורות בקרחת היער‬ ‫יכולות לחזק את האנרגיות שלנו‬
‫ולהגביר את איתות המצוקה.‬ ‫-כדי למלא את שורותינו‬
‫ולחזק את המסדר, ‬ ‫כדי שיהיה לנו סיכוי מול הפגנים.‬
‫הסיכוי קלוש.‬
‫אך ייתכן שזו תקוותנו האחרונה, אמברוז.‬
‫אבל עלינו למהר.‬
‫איך את יכולה לדעת מה עכביש מרגיש?‬
‫הו מטמורפוסטה, סטו אונומה טיס ארכניס.‬
‫מה עיכב אותך, נסיכה?‬
‫קאליבן? איך הגעת לכאן מהר כל כך?‬
‫אבן הזמן. לא ראית אותה?‬
‫נדמה לי שראיתי.‬
‫אבן זמן.‬
‫זה מה שזה היה.‬
‫צריך רק לגעת בה.‬
‫טוב לדעת, כי אין לי דרך לחזור‬ ‫מאחר שהחרימו את מימיית מי הזמן שלי.‬
‫אי אפשר להימלט מן המקום שכוח האל הזה, ‬
‫או ממחזה הפסיון המעוות של פילאטוס.‬
‫מדי 100 שנה בערך מגיע לכאן מישהו כמוכם‬
‫שמקווה לגנוב את הקערה של פילאטוס.‬
‫כמה מהם אפילו ראו אותה לרגע‬ ‫בנשימתם האחרונה.‬
‫אבל כולם מתים כאן.‬
‫ממזרים בני מזל!‬
‫אני, בר אבא, לא מת לעולם.‬
‫זו הקללה שלי. כמו פילאטוס, ‬ ‫גורלי נחרץ לחזור על היום הארור הזה‬
‫שוב ושוב ושוב.‬
‫גם הקנטוריון.‬
‫כמונו, גורלו נחרץ להופיע בפני קהל‬ ‫שנעלם לפני עידן ועידנים.‬
‫פילאטוס יכול לשים לזה סוף, לשבור את המעגל, ‬ ‫אבל הוא מסרב.‬
‫בר אבא, למה התכוונת כשאמרת‬ ‫שהם רואים לרגע את הקערה בנשימתם האחרונה?‬
‫איך? מתי?‬
‫אחרי שפונטיוס פילאטיס יחנון אותי, ‬ ‫כמו תמיד, ‬
‫ויגזור על שניכם גזר דין מוות, כמו תמיד, ‬
‫הוא ירחץ ידיים בקערה.‬
‫הוא ינקה את עצמו מהאחריות לגורלכם, ‬
‫ואז יצלבו אתכם.‬
‫הוא מקרצף את ידיו עד זוב דם, אבל הכתמים...‬
‫לא נעלמים לעולם.‬
‫זה הפתרון.‬
‫כשהוא ירחץ ידיים, ‬ ‫תהיה לי הזדמנות לקחת את הקערה.‬
‫לא אם אגיע לשם לפנייך.‬ ‫-אתה גרוע, קאליבן!‬
‫אתה שואף לכס המלכות, ‬ ‫אבל רימית בפעם הקודמת.‬
‫אפילו מלך הגיהינום צריך להפגין כבוד עצמי.‬
‫חוש כבוד כלשהו.‬
‫היי, קארל. תראה, זה הבחור החדש.‬
‫היי, בחור חדש.‬
‫תחזיר לי את הכובע שלי!‬
‫ברצינות. אני מזהיר אתכם.‬
‫שיט, קארל. הבחור החדש מעמיד פנים‬ ‫שיש לו אומץ לעשות משהו.‬
‫כל הגנבים ישלמו בדם, ‬ ‫ובבוץ המבאיש תולעים יכסו את גופם.‬
‫מה הבעיה שלך, בילי?‬
‫היי, תיאו. הבחור החדש איתך?‬
‫כן.‬
‫אז תחזירו לו את הכובע ותסתלקו!‬
‫סליחה, בחור חדש. לא ידענו.‬
‫ביי, חבר'ה.‬
‫בכל אופן...‬ ‫-כן.‬
‫אתה בחור קשוח, מה?‬
‫אז...‬
‫הבחורים האלה מסתדרים איתך?‬ ‫-כן, הם...‬
‫הם משתפרים.‬
‫הם גילו הרבה פחות הבנה‬ ‫כשהתחלתי את תהליך המעבר המגדרי.‬
‫אבל אבא שלך מקבל את זה, נכון?‬
‫הוא היה מסויג...‬
‫בהתחלה.‬
‫החברים שלי היו מדהימים מהרגע הראשון.‬
‫כן.‬
‫כן, הם...‬
‫הם נראים מדהימים.‬
‫מה עם המשפחה שלך?‬
‫הם...‬
‫הם מי שהם.‬
‫אתה מתכוון לשתות את זה?‬
‫אסירים!‬
‫העונש על הסגת גבול בגולגולתא‬ ‫הוא 100 מלקות.‬
‫אתם רשאים לבחור מי יקבל אותן.‬
‫אני אשא בעונש המלקות.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫את מלכת הגיהינום. לא אניח לו לבזות אותך.‬
‫את רואה? יש לי חוש כבוד.‬
‫ואני עשוי מחמר. זוכרת?‬
‫אז המלקות לא יכאיבו לך?‬
‫לא, הן יכאיבו לי, אבל אני לא אדמם.‬
‫חוץ מזה, את חמודה מדי לצלקות.‬
‫הקורבן של מאהבך נאצל...‬
‫אך חסר טעם.‬
‫הוא לא המאהב שלי.‬
‫תמיד קורה אותו דבר.‬
‫קודם המאסר, אחר כך המלקות, ‬
‫אותי חוננים, ואתכם דנים למוות.‬
‫לו רק יכולתי להמיר את גורלי בגורלך.‬
‫בר אבא...‬
‫מה קורה כשחוננים אותך?‬
‫ספר לי בפרטי פרטים.‬
‫אנחנו משתחווים בפניכם בענווה.‬
‫אנחנו מפנים עורף למסדר שלנו‬ ‫ומצטרפים אליכם, פגנים רבי עוצמה.‬
‫ברוכים הבאים, ילדים.‬
‫האיש הירוק, העתיק באלים, קרב ובא אלינו, ‬
‫ואנו זקוקים למזון נוסף.‬
‫ואין דבר מזין יותר‬
‫מדם מכשפים!‬
‫אלספת'!‬
‫שארדוף אחריו ואהרוג אותו?‬ ‫-לא!‬
‫הניחי לו. הוא יספר למסדר שלו‬ ‫מה קרה כאן היום.‬
‫ילדים בוגדניים.‬
‫כל בני ובנות הלילה ראויים למוות‬ ‫על יחסם המחפיר כלפיי.‬
‫הם נטשו אותי.‬
‫וגם בני התמותה.‬
‫אזרחי יהודה, ‬
‫בכוחי לחנון אחד משלושת הפושעים האלה.‬
‫במי אתם בוחרים?‬
‫בר אבא!‬ ‫-בר אבא!‬
‫הגנב, בר אבא?‬
‫או אחד מן הזרים?‬
‫בר אבא!‬
‫כך יהיה.‬
‫אני חונן בזאת את בר אבא!‬
‫ובאשר לזרים...‬
‫הם יוצאו להורג!‬
‫בשעה שארחץ את דמם מידיי.‬
‫בר אבא, עצור! בר אבא!‬
‫שעתך הגיעה, נציב יהודה.‬
‫שבור את המעגל הזה.‬
‫מעשה נוכלות!‬
‫עצור אותה! הרוג אותה!‬
‫אסור לה להימלט!‬
‫סברינה! עבודה מצוינת.‬
‫אני מבינה שלא נתקלת בבעיות.‬ ‫-המון בעיות.‬
‫קאליבן היה שם.‬
‫השארתי אותו שם.‬
‫נו, טוב. אין מה לעשות.‬
‫נקווה שהוא יילכד לנצח בלולאת הזמן.‬
‫אני לא רוצה בזה.‬
‫זה העבר.‬
‫מה שקרה כבר קרה.‬
‫עפר לעפר, חמר לחמר.‬
‫עכשיו, הזדרזי.‬
‫הגיע הזמן שתתבעי את ניצחונך.‬ ‫-לא.‬
‫קודם ניק והמסדר.‬
‫אחר כך הגיהינום.‬
‫האנרגיות של דורקס ישלימו את המעגל.‬
‫זה באמת יעבוד, אמברוז?‬
‫כדאי מאוד.‬
‫אנחנו מוכנים לזימון, דודה זי.‬
‫אז אכנס את המסדר.‬
‫הילדה?‬
‫למה את מתחבאת כאן?‬
‫ומה קרה לך בלחי?‬
‫יש לי כאב שיניים.‬
‫את והחיבה שלך למתוקים...‬
‫תשכחי מזה עכשיו.‬ ‫אנחנו מתאספים לקראת הזימון.‬
‫תסתכל על עצמך.‬
‫תסתכל על עצמך. תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫מי שם?‬ ‫-יושב בחיבוק ידיים!‬
‫פתטי!‬
‫למה אתה לא עושה כלום?‬
‫מה...‬
‫מה אעשה?‬
‫לך לקרנבל ותראה לכופרים האלה מי הבוס.‬
‫כמה בחורים עם אלות בייסבול‬ ‫יכולים להעביר מסר חזק מאוד.‬
‫לכל הפחות, ‬
‫לא תרגיש כל כך...‬
‫פתטי.‬
‫אתה יודע...‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אנחנו יכולים להאט, אם אתה רוצה.‬
‫אני בסדר. האמת שאני מרגיש מעולה.‬
‫אני פשוט...‬
‫אני לא יודע עליך כלום.‬
‫ואני רוצה לדעת.‬
‫איפה גדלת?‬
‫אנחנו...‬
‫המשפחה שלי...‬
‫עברנו הרבה ממקום למקום.‬
‫ובכל פעם שיש לי חברים בעיר חדשה, ‬ ‫אנחנו שוב צריכים לעזוב.‬
‫במה ההורים שלך עובדים?‬
‫הם אנשי צבא.‬
‫אבל אני לא כמוהם.‬
‫בסדר.‬ ‫-כלומר...‬
‫אני מאומץ.‬
‫ואני לא מאמין בכל הדברים שהם מאמינים בהם.‬
‫ככל שאני מתבגר, ‬
‫האמונות שלהם נראות לי פחות ופחות הגיוניות.‬
‫רגע, אף פעם לא עברת עיר?‬
‫לא.‬
‫המשפחה שלי גרה בגרינדייל כבר דורות, ‬
‫כאילו מישהו שתל אותנו פה.‬
‫מעולם לא היו לי שורשים כאלה.‬
‫לפעמים אני תוהה...‬
‫מה יקרה אם פעם אחת...‬
‫לא אעזוב איתם.‬
‫זה יהיה סוף העולם?‬
‫תיאו. תיאו?‬
‫היי, הארווי.‬
‫מה אתה הולך לעשות?!‬
‫הארווי, חכה. סברינה אמרה...‬
‫אתה לא יכול לחכות עד...‬
‫הארווי? הארווי!‬
‫הכול בסדר?‬
‫הארווי וכמה מטומטמים‬ ‫הולכים לפרק את הקרנבל.‬
‫לא.‬
‫חייבים לעצור אותם.‬
‫כן.‬
‫אמברוז, מה קורה פה, לכל המלאכים?‬ ‫-החלטתי לעצב את המקום מחדש, דודנית, ‬
‫כדי שנוכל לזמן מכשפות פרא‬ ‫מקרוב ומרחוק שיעזרו לנו בקרב מול הפגנים.‬
‫הגעת בדיוק בזמן.‬
‫אני צריכה לבדוק מה שלום ניק.‬ ‫-בדקתי. הוא בסדר.‬
‫הנחתי עליו עלוקות שימצצו את הרעלנים מדמו.‬
‫בסדר.‬
‫לעת עתה, אנחנו זקוקים לך‬ ‫ולאנרגיות שלך כאן.‬
‫כמובן. סמוך עליי.‬
‫הם התייחסו אלייך באופן מחפיר, אגאתה.‬
‫אחת משלהם.‬
‫מן הצדק הוא...‬
‫שתבקשי לנקום בהם.‬
‫חברי המסדר...‬
‫כוחותינו הידלדלו, ‬
‫ואויבינו הפגנים סוגרים עלינו, ‬
‫אז היום נשתמש בשארית הקסם הטבעי שלנו‬
‫כדי לזמן לעזרתנו את המכשפות הסוררות‬
‫בשעה שנעמוד במעגל אבנים עתיק.‬
‫האבנים ניחנו בכוח להגביר את האנרגיות שלנו‬
‫ולשדר את המסר שלנו, ‬
‫אבל ראשית עלינו להשתמש בכוח מחשבתנו‬ ‫ולהציב אותן בהרמוניה.‬
‫אבנים קדומות, שמעו את כישופנו‬
‫והפיצו לכל עבר את קריאתנו.‬
‫אנחנו מזמנים את מכשפות היער‬ ‫שאינן חברות בשום מסדר, ‬
‫המגורשות, המוגלות, ‬
‫המכשפות הזנוחות המתגוררות במערות.‬
‫אנחנו קוראים לכולן. אנחנו מזמנים את כולן.‬
‫שמעו אותנו וענו לקריאתנו!‬
‫אמברוז, זה עובד.‬
‫האבנים בהרמוניה.‬
‫אגאתה, תפסיקי!‬
‫איך השתחררת?‬
‫הוא שחרר אותי. אדון האופל.‬
‫אדון האופל כאן?‬
‫הוא היה כאן. הוא עזב.‬
‫אמברוז, זה עבד?‬
‫המסר נשלח?‬
‫השידור נקטע באמצע.‬ ‫התדרים לא הגיעו להרמוניה מלאה.‬
‫היא מתה!‬
‫מלווין, מה עכשיו?‬
‫הפגנים שחטו את אלספת'.‬
‫הם כלל לא התכוונו לצרף אותנו לשורותיהם.‬ ‫הם יהרגו את כולנו וישתו את דמנו.‬
‫מזה חששתי.‬
‫כניעה מעולם לא הייתה אפשרות.‬
‫- קרנבל הבלהות הנודד -‬
‫- קרנבל -‬
‫מה לעזאזל זה היה?!‬
‫צאו הנה ותעמדו מולנו!‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫מה זה?‬
‫אתם אפילו לא גברים.‬
‫אתם ילדים.‬
‫לא נלך עד שלא תגידי לי‬ ‫מה את וחברייך עשיתם לחברה שלי.‬
‫כמובן.‬
‫קח אותי אליה.‬
‫אלך איתך מרצוני.‬
‫בואו ניקח אותה.‬
‫חכו.‬
‫בואי.‬
‫משהו פה לא בסדר.‬
‫קודם הזימון שלי נכשל...‬
‫ועכשיו מצבו של ניק הידרדר.‬
‫העלוקות לא עזרו?‬
‫בואי לראות.‬
‫מה?‬
‫כל העלוקות מתו.‬
‫החומר שהן ספגו מניקולס הרג אותן, ו...‬
‫אם אחתוך אחת מהן...‬
‫מה זה, לכל המלאכים?‬
‫- הקרנבל של פרופסור קרקוסה -‬
‫הארווי, מה קרה?‬
‫הם הפכו לחזירים.‬
‫הבחורים.‬
‫מה?‬
‫איך?‬
‫היא עשתה את זה.‬
‫אישה אחת.‬
‫חייבים לקחת אותם למקום בטוח.‬
‫לאבא שלי יש אסם.‬
‫זה "רדיקום אאוטום דיאבולי".‬ ‫משקעים של השטן.‬
‫רגע, מה זאת אומרת?‬
‫מתנה קטנה שאביך השאיר בתוך ניקולס המסכן.‬
‫חלק ממנו. כמו זפת בריאות של מעשנים, ‬
‫אלא שהזפת הזאת היא חומר חי, שטני ומשחית.‬
‫ניק אמר שהוא עדיין מרגיש‬ ‫את אדון האופל בתוכו. חשבתי שזו מטפורה.‬
‫אנחנו צריכים להוציא מניקולס היקר‬ ‫את מה שנשאר מלוציפר.‬
‫לא עוד טקס גירוש שדים, אמברוז.‬ ‫הטקס הקודם כמעט הרג אותי.‬
‫ייתכן שיש דרך אחרת.‬
‫אולי, במקום להוציא בכוח את משקעי השטן‬ ‫מתוך ניקולס...‬
‫נמשוך אותם החוצה.‬ ‫נפתה אותם בעזרת כלי קיבול חזק יותר.‬
‫כלי קיבול שדמו זהה לדם השטן.‬
‫אתה מתכוון אליי.‬
‫המים הקדושים האלה ינטרלו את המשקעים.‬
‫אם זה יעבוד, אם הדם שלך יפתה את תמציתו‬ ‫של אדון האופל לצאת מגופו של ניקולס, ‬
‫תצטרכי לאגרף את הידיים בכוח.‬
‫אחרת המשקעים ייכנסו לזרם הדם שלך.‬
‫אני מוכנה.‬
‫שלב שני! מהר!‬
‫זה הצליח?‬
‫נדע כשניקולס יתעורר.‬
‫עלייך לקחת את הקערה של פילאטוס לגיהינום, ‬
‫אבל אולי אמצא שימוש למשקעים של אדון האופל.‬
‫תכסיס אחרון.‬
‫זמננו כמעט אזל.‬
‫הפגנים מתכוונים להרוג אותנו, ‬ ‫כפי שאבותינו הרגו את אבותיהם‬
‫אחרי מלחמות הטומאה.‬
‫זלדה?‬
‫זלדה, אני חושבת שהפגנים עשו לי משהו.‬
‫לא רק לך, הילדה! לכולנו.‬
‫ואם נישאר כאן, נהיה כצאן לטבח.‬
‫אני מרגישה שאני משתנה.‬
‫אפשר לברוח להרי השיגעון, ‬
‫אבל איך נוכל להימלט ולהתחבא כמו פחדניות?‬
‫אנחנו בנות ספלמן, ככלות הכול.‬ ‫-זלדה!‬
‫אני מפחדת.‬ ‫-כולנו מפחדים, הילדה.‬
‫אפילו אני.‬
‫דודות, יש לי רעיון מעט לא שגרתי‬ ‫שעשוי לתת לנו עוד זמן.‬
‫בצנצנת הזו יש שיירים מתמציתו‬ ‫של אדון האופל שהוצאנו מגופו של ניקולס.‬
‫ייתכן שלוציפר יגן עלינו פעם נוספת.‬
‫ניק?‬
‫היי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫טוב.‬
‫טוב יותר.‬
‫מתבייש.‬
‫אין לך שום סיבה להתבייש.‬
‫ניק, היית חולה.‬
‫נותרו בך שיירים של אדון האופל, ‬
‫אבל כל זה נגמר עכשיו.‬
‫הטקס הצליח. אתה בסדר.‬
‫ואנחנו יכולים לחזור למצב הקודם.‬
‫זו הבעיה, סברינה. אני לא יכול.‬
‫אנחנו לא יכולים.‬
‫למה?‬
‫כי אני לא יודע אם אדון האופל‬ ‫באמת גרם לי להתנהג כפי שהתנהגתי, ‬
‫לומר לך את הדברים האכזריים האלה.‬
‫אולי הוא רק הפעיל...‬
‫ניצל משהו שכבר היה בתוכי, איזשהו...‬
‫צורך או חולשה.‬
‫ניק, הוא עשה לך דבר נורא וטראומטי, אבל...‬
‫את לא מקשיבה לי, סברינה.‬
‫אולי אדון האופל הצליח‬ ‫להוריד אותי לשפל המדרגה כי...‬
‫כי יש בי משהו דפוק?‬
‫אין בך שום דבר דפוק.‬
‫ניק, אתה חייב להאמין לי.‬
‫לא משנה מהי האמת, סברינה, אני...‬
‫אני צריך זמן להתמודד עם זה בעצמי.‬
‫אני צריך מרחב, ‬
‫הפסקה.‬
‫ואני חושב שגם את צריכה.‬
‫מה אתה אומר, ניק?‬
‫אני אומר שאת מלכת הגיהינום!‬
‫את צריכה להציל את המסדר‬ ‫ולהילחם על הממלכה שלך, ואני...‬
‫אני רק מסיח את דעתך.‬
‫אז אוותר על הכול.‬
‫אוותר על הכול למענך, ניק.‬
‫תבעתי את כס המלכות רק כדי שתחזור אליי.‬
‫ייתכן...‬
‫אבל לא תוותרי עליו.‬
‫יותר מדי מונח על הכף.‬
‫וחוץ מזה, את לא רוצה לוותר.‬
‫את רודפת אחרי משהו כרגע.‬
‫כוח...‬
‫כס המלכות...‬
‫ואני... אני רק אאט אותך.‬
‫תפסיק.‬
‫אל תגיד שאתה עושה את זה למעני, ‬ ‫או כדי להגן עליי.‬
‫בבקשה, תפסיק.‬
‫אני אוהב אותך, ‬ ‫אבל אני לא יכול לעשות את זה יותר.‬
‫אני מצטער.‬
‫ניק.‬
‫נשק אותי.‬
‫בבקשה.‬
‫אם אנשק אותך עכשיו...‬
‫לעולם לא אוכל לעזוב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך, ניק.‬
‫אף אחד לא אמר לך?‬
‫למלכות אסור לבכות.‬
‫בואי.‬
‫עלייך להתייצב‬ ‫עם הקערה של פילאטוס בגיהינום.‬
‫לעולם לא אוכל בייקון שוב.‬
‫רובין, יש כמה דברים‬ ‫שאתה צריך לדעת על גרינדייל.‬
‫תיאו, חכה.‬
‫אני אתחיל.‬
‫יש כמה דברים שאני צריך לספר לך.‬
‫לשניכם.‬
‫מצטער, אנחנו סגורים.‬
‫ד"ר סי?‬
‫הילדה?‬
‫הילדה!‬
‫אהובתי, מה את עושה כאן?‬
‫פשוט...‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫אפשר חיבוק?‬
‫יידעו-נא שבטי הגיהינום‬
‫כי סברינה מורנינגסטאר‬ ‫זכתה בניצחון בגולגולתא.‬
‫היא שבה אלינו‬
‫ובידיה אחד החפצים המיסטיים הזדוניים ביותר.‬
‫הרי לכם הקערה של פונטיוס פילאטוס!‬
‫והיכן הנסיך קאליבן?‬
‫סברינה ניצחה את קאליבן ניצחון מוחץ.‬
‫אני לא בטוחה שהוא שרד.‬
‫אינך מקווה שאכן כך קרה, ‬
‫נכון, נסיכה?‬
‫קאליבן?‬
‫אבל... איך?‬ ‫-אני עשוי מחמר.‬
‫חיכיתי...‬
‫מתחת לאבק העידנים במשך 2,000 שנה, ‬ ‫אחרי שרימית, ‬
‫גנבת את הקערה של פילאטוס ו...‬
‫נטשת אותי.‬
‫זה הכבוד העצמי שדיברת עליו?‬
‫חוש הכבוד?‬
‫לא אפסיד בתחרות הבאה והאחרונה.‬
‫הגיהינום יהיה שלי.‬
‫שניכם ניצחתם באתגר. יש לכך רק משמעות אחת.‬
‫שובר שוויון.‬
‫המנצח באתגר הבא‬
‫ישלוט בגיהינום לנצח נצחים.‬
‫קדימה! כן!‬
‫ואני אשלוט לצידך, סברינה, ‬ ‫שלטון מופלא למשך עידן ועידנים.‬
‫יש לנו מזל מהגיהינום שאביך עדיין מנוטרל.‬
‫ראשו המקורנן היה מתפוצץ‬ ‫למראה סמלי המלכות הטמאים.‬
‫למעשה...‬
‫לוציפר ברח מהאקדמיה.‬
‫איש לא יודע איפה הוא.‬
‫מה?‬
‫אדון האופל חופשי, ולא אמרת לי כלום?‬
‫היו לי דברים אחרים על הראש.‬
‫סברינה...‬
‫אביך יהרוג אותי על שבגדתי בו.‬
‫זה רק עניין של זמן.‬
‫ערבבתי את המשקעים של אדון האופל‬ ‫עם קצת מלח, ‬
‫חומץ גנבים ובושם הויט כדי ליצור...‬
‫שרף הגנה.‬
‫בדיוק.‬
‫אם נמרח את התערובת על כל משקוף ובכל חריץ, ‬ ‫ייתכן שהיא תגן עלינו מפני הפגנים, ‬
‫לזמן מה, לכל הפחות.‬
‫אתם צריכים עוד זוג ידיים?‬
‫למה הבאת אותנו הנה?‬
‫גריילה.‬
‫שמעתי את קריאתך.‬
‫פסטה!‬
‫סיקרקס!‬
‫ממבו מארי.‬
‫זימנת אותנו הנה כנגד רצוננו.‬
‫רגע, לא.‬
‫על כן, כל יושבי הבית הזה מות ימותו.‬